Jag sa åt dig.
Ett snabbt tunnel jobb, uppför trapporna, mycket enkelt.
Den är värd över tiotusen pund.
- Vi kommer bli rika! - Inte den här gången, mina herrar.
Sherlock Holmes!
Watson?
Du har rätt, Holmes.
Spring, Archie, annars får vi dingla!
Låt inte dessa skurkar fly!
Jag är kommissarie Lestrade. Du är...
Det går inte att fly, min vän.
Det här kommer bli ett nöje.
- Bra gjort, Watson. - Är du okej, Holmes?
Absolut.
Vilket är mer än jag kan säga om John Clay,
en av Londons minst ökända tjuvar.
Kommissarien! Jag har din man.
Kom med.
Jaha, Mr. Holmes...
Jag vet inte hur, men ni har gjort det igen.
Tack. Det är fint beröm faktiskt,
som kommer från en sådan fackmanna detektiv som er själv.
Och nu, om du inte har något mer att tillägga,
förklarar jag härmed detta fall...
avslutat.
Bra! Vi har böckling till frukost.
Vänta lite.
Din idiot!
Vad?
Dra åt skogen!
Vad... vad sa jag?
Vad sa jag för fel?
Jag gjorde allt du sa, precis som du sa det.
Okej, vad gjorde jag?
Du säger mig inte, eller hur?
Då så. Vill du veta vad som är fel?
- Det sa jag, eller hur? - Jag ska säga dig vad som är fel.
Förklara inte ett fall avslutat...
Vänta lite. Min publik väntar.
...tills jag säger att det är avslutat!
- God morgon, mina herrar. - God morgon, Mr. Holmes!
- Kan vi få ett ord? - Naturligtvis.
Hur visste ni att någon grävde en tunnel till Royal Gallery?
Det var mycket intressant.
Det fanns nyuppgrävd jord i huset bredvid.
Nyuppgrävd jord...
Skulle ni vilja utveckla det?
Det var en elementär slutledning baserat på ledtrådar till hands.
Men såg inte Scotland Yard precis samma ledtrådar?
Jag ser och observerar.
Är inte det ganska överflödigt?
Beskriv framsidan av denna byggnad.
Utan att titta, beskriv framsidan av detta hus.
Tja, det är tegelsten...
det har svarta räcken, tror jag,
och fönster.
- Hur många fönster? - Hur många?
Jag vet inte.
Just det. Han ser, men han observerar inte.
Medan jag ser och observerar,
och på så sätt förs många ökända skurkar inför rätta.
Lyssna, lyssna!
Satte jag reportern på plats?
Bara för protokollet...
hur många fönster finns det på framsidan av denna byggnad?
Jag har ingen aning.
Det är femton fönster, din tok!
Femton!
Inte bara det...
Inte bara det, men reportern du just generade...
han vet hur man skriver, är lite närsynt
och har nyligen återvänt från en semester.
"Och hur vet du det, Watson?"
Elementärt. Från vecken på hans manschett
där en maskinskrivare pressar mot bordet.
Tycker du att detta är en bra avbild av mig?
Underbar historia, förresten,
men på sidan två, får du mig att erkänna ett misstag.
En författare måste skriva som han vet.
Tycker du verkligen det är nödvändigt?
Jag menar, skamfila framtoningen och allt det där?
Hallå.
Vad har vi här?
Något är på gång.
Hur många gånger har jag sagt dig att hålla dig borta från mina experiment?
Är något fel?
Jag verkar spendera en ökande mängd min dyrbara tid
med att korrigera dina misstag, både privata och offentliga!
Jag förstår. Det är Clay fallet.
Är du fortfarande irriterad över det?
Tja, om du vill ha min åsikt...
Utsäkta? Sa du åsikt?
Åh, gode Gud. Inte den predikan igen.
Får jag påminna dig, för att informera dig, sir,
att din åsikt är min åsikt.
Åh, trams.
Jag skapade personen Sherlock Holmes,
och anställde dig bara för att spela rollen...
ryckte bort dig från rännstenen.
Knappast rännstenen, gamle gosse.
Trots allt, jag var en gång en skådespelare av vikt.
Vars senaste pjäs endast visades en halv gång.
Du ska veta att Shadow of Death
med Reginald Kincaid
var ett gigantiskt arbete, decennier före sin tid.
Lektion nummer två. Avancerad stråkföring.
Jag beklagar bara var att den slutade innan den kulminerande i tredje aktens duell.
Illa att du inte fick chansen att se den.
Jag har ingen användning för teater fäktning.
Allt jag begär är att du lyder några enkla regler,
inte minst som är,
att fallet inte är avslutat, innan jag säger att det är avslutat.
Jag tror att du underskattar mina egna medfödda slutlednings förmågor.
Hör du de fotstegen?
Jag skulle säga att det är en kvinna omkring 165 centimeter lång
väger omkring 79 kilo,
54 år gammal. Voilà.
Har ni sprängt er själva igen?
Det är till dig... dina Baker Street Irregulars.
Hallå, pojkar.
Wiggins, ge tillbaka den.
Försöker bara klara mitt uppehälle.
Vi hörde att ni letade efter oss, doktorn.
Ja, det har varit lite problem
angående inbrottet på Royal Gallery.
Vad?
Vi hörde att Mr. Holmes förklarade fallet avslutat.
Det visar sig, efter lite kreativt skrivande,
vara enbart en list från Mr Holmes sida.
Det är något som inte stämmer... John Clay håller inte på med konstkupper.
Jag vill att ni pojkar tittar runt... skarpa ögon, skarp hörsel.
En penny vardera för besväret, och en shilling för det ni hör.
Vi ska göra vårt bästa, eller hur, killar?
Låt oss inte uppehålla er, pojkar. Kom igen... ut.
Oroa er inte för något.
Vi vet hur mycket använda ni kan ha av riktig hjälp.
Du gör ett åtlöje av mig. Hur kan jag vara...
Hur kan jag förväntas att upprätthålla en karaktär
när du förringa mig inför dessa huliganer?
Talar vi om samma man som en gång deklarerade
att den anvlidne överste Howard
hade slagits ihjäl med en trubbig "exkrement"?
Är det mitt fel att du har så dålig handstil?
Hur som helst, det var bara ett litet misstag.
Han har varit på den igen.
- Jag har aldrig tyckt om den kvinnan. - Kom in, Mrs. Hudson.
Jag hittade den under en bräda i trapphuset.
Tack.
En tillfällig alkoholhaltig dryck möjliggör för mig att skärpa mina beslut.
Din beslutsamhet borde vara inlagd nu.
Jag tror inte att någon av er inser vilken press jag är under!
Vet ni hur det är att lära sig utantill
en oändlig lista över ledtrådar och slutledningar
som ska upprepas för Lestrade och reportrarna?
Blodstänk på en tandpetare? Cigarr aska?
Nu jord i trädgården hos grannen?
Ändlöst svammel!
Svammel!
Syftar du på den systematiska insamlingen av bevis
och att den logiska slutledningen grundar sig på detta?
Jag syftar på svammel!
Du skulle tjäna på att
inkludera färre av denna trista information i kommande krönikor,
och lägga större vikt vid mig.
Jag är, trots allt, den som allmänheten verkligen bryr sig om.
Skulle du vara så vänlig att ursäkta oss för ett ögonblick?
Försiktigt, Watson! Glöm inte ditt blodtryck!
En bra befrielse från dåligt skräp, måste jag säga.
Ska jag förstå att du ger mig sparken?
Låt oss bara säga att ridån har gått ner
för ännu ett eländigt framträdande.
Jaha ja.
Jag var en gång ett påhitt av din fantasi.
Men nu tillhör Sherlock Holmes hela världen.
Äntligen är vi fria från det otacksamma bagaget!
Från och med nu, kommer saker att bli mycket trevligare här.
En skådespelare?!
Inget att bry sig om, inget alls.
Tillbaka till arbetet.
Inga samtal.
Ska vi börja från början...
eller?
Det var för omkring nio år sedan.
En av mina patienter var en kommissarie från Scotland Yard
som utredde mordfallet på Paxton.
Jag gav honom namnet på mördaren,
men gav äran till en icke existerande detektiv.
Vid den tiden, hoppades jag på ett möte
med personalen på ett ganska konservativ medicinsk högskola.
Jag visste att de hade rynkat pannan om min lilla...
- Hobby? - Precis.
Jaha, jag fick inget möte.
Vad jag istället fick var allmänhetens ganska oförutsedda efterfrågan
att möta denna Sherlock Holmes.
Så du anställde den här Reginald Kincaid.
Han var en skådespelare.
Tyvärr var han också spelare, kvinnokarl,
och fyllo.
John, du har äventyrat integriteten i engelsk litteratur.
Jag borde ha vetat.
Han lånade alltid stora summor pengar av mig
och betalade aldrig tillbaka.
Den lymmeln.
Oroa dig inte. Vi drog av det på din royalty.
- Vem mer vet om detta? - Ingen.
Förutom Mrs. Hudson och Irregulars.
Men det är dags nu för allmänheten att få lära sig sanningen.
Sanningen?
Naturligtvis.
Ingen kommer att vilja läsa om den dumskallen igen.
Hans popularitet kommer dala.
De kommer bli desperata efter min nya skapelse.
Vad för nu skapelse?
John Watson, Brotts Doktorn!
Jag han ha den klar till din nästa utgåva.
Sitt ner, John.
Folk som köper Strand Magazine
förväntar sig att läsa en historia där Sherlock Holmes
löser fallet, inte Brotts Kirurgen.
Brotts Doktorn.
Brotts Doktorn, Brotts Kirurgen, Brotts Tandläkaren...
vem bryr sig egentligen?
Inse det, John,
Sherlock Holmes är värd en förmögenhet för tidningen.
Du sitter fast med honom.
Norman, jag skriver vad kag vill. Det finns inget du kan göra.
I helvete det finns.
Ni kan inte gå in där!
Vad är detta?
Ledsen, doktorn, men vi hittade någonting. Nere i hamnen.
- Utmärkt! - Hallå, ankor.
Om ni ursäktar oss, vi har arbete att utföra.
Jobbar du här?
Watson, jag varnar dig...
det är Sherlock Holmes, eller så stämmer vi dig på allt du har!
Och jag menar allt!
Har någon sett min klocka?
- Där är det, doktorn. - Camden Paper Mill.
Brann omkring fyra i morse.
- Samma tid som Clay rånet. - Exakt.
Bra gosse! Nu kommer vi någonstans.
Låt oss ta en titt häromkring.
Brann upp som en fackla, sa de.
Tja, det är fullt av trä massa och papper, ser du?
Jag är ledsen, sir. Ingen får komma in på området.
Det är lugnt, jag försäkrar er. Jag är Dr. John Watson.
Ingen är sjuk här.
Du förstår inte.
- John Watson. - Brotts Doktorn.
Det stämmer. John Watson, Brotts Doktorn.
Brotts Doktorn? Aldrig hört talas om honom.
Även om er namn låter lite bekant.
Okej.
Jag är Dr. John Watson...
författare till Sherlock Holmes mysterier.
Den Sherlock Holmes?
Jag och min fru har läst alla hans historier.
Jaha. Om du nu vill ursäkta mig...
Jag är ledsen, jag kan inte släppa in er. Strikta order om det, är jag rädd.
Men Mr. Holmes... sände han er hit?
Det gjorde han verkligen inte!
Jaha, ni borde kanske kontrollera med honom nästa gång.
Besparat er resan.
Man försöker bekämpa mot brott här i staden,
och allt man hör om är Sherlock Holmes!
"Hur är han? När ska ni träffa honom nästa gång?"
Aldrig, det är när! Aldrig!
Kära doktorn, dämpa er lite.
- Varför skulle jag? - För ni har besökare.
Kommissarie Lestrade och en Lord Smithwick.
Från Treasury?
Mina herrar, varför inte komma upp?
Åh, ja, tack så mycket. Är Mr. Holmes inne?
Dr. Watson träffar er,
även om han är mycket upptagen med sina akademiska sysselor.
Mina herrar.
God eftermiddag, kommissarien.
Detta är Lord Smithwick,
Hennes Majestäts finansministern.
Mitt nöje, sir.
Hans Lordship önskar träffa Mr. Holmes.
Jag är ledsen att säga att han inte är här för tillfället.
Åh, vilken besvikelse!
Som jag sa tidigare, jag tror egentligen inte
att Mr. Holmes inblandning i detta fall är nödvändigt.
- Jag håller helt med. - Gör ni?
Hur som helst, Brotts Doktorn är till ert förfogande.
Vem i tusan är Brotts Doktorn?
Vad?
Mycket roande, men detta är en fråga om den allvarligaste brådska.
När vänta ni hit Mr. Holmes?
Inte på ett tag. Han är inte i staden.
God eftermiddag.
Jaha ja...
det var synd.
Jag är säker på att vi skulle komma bra överrens utan Mr. Holmes.
Vänta!
Idag är det väl fredag?
Naturligtvis är det. Dumma jag.
Holmes förväntas komma tillbaka i kväll.
Så turligt.
Mycket bra. Vi återvänder vid sju i kväll.
Kom med, kommissarien.
Tills då, mina herrar.
- Vi gjorde resan för ingenting. - Jag måste fråga er igen...
God kväll.
Har ni sett Peter Bright? Han är försvunnen.
Hallå, Connie.
Okej...
Vem gjorde det?
Kom igen... vem av er nöp mig?
- Sa du nöp? - Det stämmer.
Kan jag vara... till någon hjälp?
Namnet är Holmes... Sherlock Holmes.
Constance Peyton, sir. Trevligt att träffa er.
Förtjusande.
Låt oss nu se...
Genom noggrann observation av gynnarna i dessa lokaler,
har jag kunnat härleda identiteten
på det odjuret som nöp dig.
Jag. Gjorde det igen!
- Tack, min gode man. - Tack, sir.
Jag ska göra detta kort.
Jag behöver se lite pengar. Det har gått fem dagar nu.
- Lyssna nu, min gode man... - Fortsätt, sir, jag tar det.
Tack, sir.
- Hur är det? - Kunde inte vara bättre.
Skål.
Jag ska göra detta kort.
Jag ska göra detta kort... Jag vill att du kommer tillbaka.
Som jag förutsåg... du behöver mig.
Jag behöver inte dig.
Varför är du här då? Jag kallade inte på dig.
Okej, jag behöver dig... för denna jäkla gång.
En gång, är det allt. Du får komma med något bättre än det.
Pressa mig inte. Du har redan slut på pengar.
Detta beror på att du saknar nödvändig kompetens
för att få ett anständigt arbete.
Fel, Watson.
Jag har slipat min förmåga för elementär slutledning
rakbladsvass... observera.
Ursäkta, sir.
Hur är det på subkontinenten?
Vad sa ni?
Ni är en reporter som just kommit tillbaka fån Indien, eller hur?
Jag är en advokat, och jag har aldrig varit i Indien i hela mitt liv.
- Men ni läser Times. - Naturligtvis.
Där ser du.
Mitt kort.
Jag frågar bara en gång till. Kommer du med mig eller inte?
Jag skulle hellre valsa naken genom helvetets eldar.
Jag ser att det var ett misstag att komma hit.
Utmärkt slutledning. Fortsätt med det bra jobbet.
Mina herrar. Och vad kan jag göra för er?
Ett mysterium att lösa?
Man kan säga det.
Det är frågan om en liten spelskuld.
Och mysteriet är varför du inte betalat den.
Mina herrar, ni har att göra med Sherlock Holmes,
en man av ära och klanderfri karaktär.
Där är han!
Det är typen som nöp mig på skinkan!
Ursäkta! Ursäkta!
Ursäkta, älskling.
- Sa jag inte klockan sju? - Ursäkta att jag är sen.
Är Mr. Holmes med er?
Tja, egentligen, Lord Smithwick,
en kort tid sedan fick jag ett telegram från Holmes
som instruerade mig att ta detaljerna
och börja utredningen... utan honom, som det var.
- Vad? - Tro det eller ej.
Jag är i allt Holmes jämlike som en detektiv.
Jag råkar veta att ni nyligen återhämtat er från en sjukdom,
att ni röker pipa... troligen av rosenträ...
och att ni har varit i Kina.
Det är inte tid för sällskapsspel.
Detta är en fråga för proffs.
Du måste hjälpa mig! Det är två stora män...
Ni är tillbaka! Så trevligt att se er!
Är inte det en smart förklädnad? En berusad tölp... mycket realistiskt.
En kvinna sa att jag nöp henne på skinkan...
Nöp henne på skinkan!
Mina herrar... Mr. Sherlock Holmes.
Det är bra att se att avdelningen släpper ut dig på kvällen igen.
Problem vid statskassan?
Tja, för att vara ärlig...
Vänta... hur visste ni?
På samma sätt som jag kan se att ni nyligen återhämtat er
från en sjukdom, röker pipa... troligen av rosenträ...
- och har varit i... - Kina.
Otroligt!
Tack.
Innan vi börjar, kanske en liten sherry?
Jag önskar vi kunde,
men frågan som för mig hit
involverar ödet för hela Imperiet.
Jag förstår. Kanske en whisky då?
Kanske senare.
Säg mig detaljerna och utelämna inget.
- Watson, lyssna noga nu. - Vet ni vad det här är?
- Jag gör. - Det gör jag också.
Plåtar för Bank of Englands fem punds sedlar.
- Otvetydigt. - Eller mycket bra förfalskningar.
- Precis. - Exakt.
Verkligen.
Då var det avklarat. Vad sägs om whiskyn?
- Får jag? - Jag antar det.
För bara två nätter sedan bytte dessa smarta förfalskare
dessa mot de äkta plåtarna.
Om de riktiga plåtarna är i händerna på någon främmande makt...
Eller någon ännu mer förrädisk,
kan kungadömet se sig självt översköljt av falska sedlar.
Och jag säger inte er vad det skulle betyda.
Jo, det gör ni.
Det skulle betyda, ganska enkelt, ekonomisk ruin för England.
Ingen skulle veta vilka fem punds sedlar som var rikriga
och vilka som inte är.
Mina herrar, jag åtar mig fallet.
Mitt arvode blir fem hundra pund
betalade i tio punds sedlar.
God kväll.
Vi kan sova lite lugnare nu, kommissarien.
Kör på, min gode man.
Jag antar att det inte skulle göra någon skillnad
om jag sa att jag har allvarliga tvivel om Mr Holmes.
Jag måste erkänna,
jag känner mig lite stoltare att jag vet att Sherlock Holmes är brittisk.
Tror ni att han tog fallet, professorn?
Watson?
Min kära gosse, hur kan han motstå?
Allt artar sig så bra.
Kusk.
Mina herrar... jag är här.
Mr. Holmes, äntligen!
Välkommen till Hennes Majestäts Kungliga Myntverk.
Detta är ett av mina medarbetare sedan länge, Mr...
- Hadlers, sir. - Hadlers, ja.
Kommissarie Lestrade förfrågade angående valven.
Det är min gissning att det är ett jobb från insidan av någon som har nyckel.
Ni har en nyckel, eller hur, Hadlers?
Jag? Nej!
Kommissarien, snälla. Mr. Holmes tar över nu.
Det är bra.
Faktum är, Lestrade,
- du kan vara till viss hjälp. - Naturligtvis.
Håll min rock. Det är varmt här inne.
Så det är här tryckplåtarna förvaras.
Mycket intressant...
Ingen skada skedd.
Säg mig, hur många personer har tillgång till detta valv?
Bara tre personer...
jag själv, kommissionären för sigill och gravyrer,
samt tryckningens handledare, Peter Giles.
Jag skulle vilja prata med denna... tredje person.
Han dök inte upp på arbetet i morse.
Vi har redan gjort en del kontroll på den här Giles.
Han är änkling, med ett barn som heter Leslie.
Jag har sett henne en eller två gånger själv.
En mycker vacker flicka, på ett ovanligt sätt.
- Vacker? - Åh, ja, sir. Mycket.
Watson, notera det.
Även om Mr Giles själv verkade lite obekväm
när jag gratulerat honom till hennes utseende.
Du kan väl inte kan tro att Peter Giles var inblandad!
Den mannen har arbetat här i över trettio år
och han var mycket religiös också. Tycker du inte det...
Hadlers, sir.
Åh, ja. Han citerade alltid psalmer.
Psalmer... en av mina favorit böcker.
Bibeln, eller hur?
Jag antar att ni vill prata med denne Peter Giles.
Jag har själv aldrig varit mycket för religiöst prat.
Å andra sidan, ingen ledtråd får förbises.
Ni kan vara säker, ers Lordship,
vi kommer utreda dottern också.
Jag måste vidare.
Kom hit! Din dumbom, vad gör du där borta?
Fantastisk kille, verkligen.
Okej, åk nu! Åk!
Öppna dörren!
Giles, öppna dörren. Det är Sherlock Holmes.
Tillbaka, jag slår in den.
Vänta lite, Mr. Holmes.
Ni kan bara inte promenera in i någons bostad,
och snoka i deras personliga tillhörigheter,
och störa deras privatliv.
Det gör Scotland Yard.
Någon hemma?
Ingen hemma.
- Du trampar på mattan. - Förlåt.
Trevligt, snyggt litet ställe.
- Ett franskt vykort. - Jaså?
Jag kände en kille som samlade på dem.
Han hade ett underbart på två kvinnor...
- Åh. Det är bara Eiffel Tornet - Ganska mycket korrespondens här.
Giles har inte varit hemma på flera dagar.
Något av intresse på kortet?
Det står, "Har en munter tid här, men behöver en semester.
Vi ses på måndag. L."
Jag undrar vem det kan vara?
"L"... är det en gammal vän? En hemlig älskare?
Min gissning är att det är hans dotter Leslie.
Jag ska satsa på att du har rätt.
Det stämmer... låt honom härleda allt.
När Lestrade återvänder, kör din detektiv rutin.
Hela behandlingen?
Vad det krävs för att hålla honom upptagen medan jag tittar runt.
Det verkar som om Mr. Giles har tagit semester.
Jag förväntade mig inget annat.
Om du tillåter mig.
- Mycket intressant här uppe. - Ursäkta.
Mitt ord.
Rör inte det!
Det kan finnas fingeravtryck.
Psalmboken...
Som jag förutsåg... Bibleln.
Allt börjar falla på plats ganska prydligt, skulle jag säga.
Stanna med mig, Lestrade.
Undersöka brottslighet kräver sökning av mönster.
Ta mönstren i denna matta.
Rosetter och vad verkar vara keruber.
Är det en kerub?
Vad har du där?
Åh, detta.
Jag hittade det precis i eldstaden.
Försiktigt. Kan vara bevis.
Verkligen?
"E-R-M-E-R-E."
Vad får du fram av det?
Är du blind, Lestrade? Säg honom, Watson.
Korrigera mig om jag har fel,
men den biten papper är del av en karta.
En plats.
Emere...
Cashmere...
Windermere! Sjön Windermere!
Briljant!
Sjödistriktet är en perfekt plats att gömma sig på.
Ingen åker dit denna tid av året.
Vi ringer bara Windermere
och ser om Giles har dykt upp ännu.
Och oroa er inte, Mr. Holmes...
vi nystar upp det här fallet på nolltid.
Unik, faktiskt.
- Så mycket för den store detektiven! - Mycket kreativt, Watson.
Något som aldrig skulle ha inträffat för sådana som mig.
Föreställ... ett Sherlock Holmes äventyr
i vilket Lestrade löser det jäkla fallet!
Lugna dig.
Det finns en hälsosam del av gåta att lösa ännu.
Det är till Windermere för oss,
där, försäkrar jag dig,
spelet fortfarande är på gång.
"Så var hans vana, Sherlock Holmes
satt i järnvägsvagnen, förlorad i tankar."
Du måste vara miljonär...
Är ni Sherlock Holmes?
Det är jag verkligen, madam. Vill ni min autograf?
Ni satte min gamle man i fängelse!
"Från dessa stunder av tyst, intensiv reflektion
"skulle oundvikligen växa fram
någon ny insikt."
Sluta, ni dumma kvinna!
In med dig!
Ledsen för det.
- Vad gör du? - Tänker.
Jaha ja.
Jag ska också tänka.
Vad borde vi tänka på?
Tillåt mig att presentera mig.
Jag är den ärade Gerald Fitzwalter Johnson,
Lord Mayor.
Detta är min dotter Christabel.
Hallå, Mr. Holmes.
Vi är entusiastiska läsare av era artiklar i Strand.
Min dotter, i synnerhet, läser var och en flera gånger.
Tänk inte ens på det.
Jag tror att vi har något åt er.
En man som matchar Mr Giles beskrivning anlände för två kvällar sedan.
Detta är Andrews, en hamn arbetare här vid sjön.
Han minns mannen ganska bra.
Andrews, detta är Mr. Holmes, har kommit till vårt vackra samhälle
för att utreda en fråga av stor vikt.
Ni kan börja, Mr. Holmes.
Vad får er att minnas denne man så tydligt, Mr. Andrews?
- Jag minns mannen... - Din hatt.
Jag minns mannen så tydligt
för han bar på en brun läder väska.
Väska satt fast vid hans handled med handklovar av silver.
Den var mycket tung
och han kommenterade tyngden flera gånger.
- Han frågade Donald Ayers... - En lokal seglare.
en lokal seglare, att transportera honom tvärs över sjön
till en stuga han hade hyrt.
Notera det.
Jag är säker på att Holmes vill prata med den här seglaren,
Donald Ayers.
Ja, verkligen.
Saken är den, ingen har sett killen
eller mannen med väskan sedan den kvällen.
Menar ni att de saknas?
Min teori, om ni tillåter mig, är denna...
stormen kan ha tagit dem båda.
- Gick de ut i en storm? - Watson, snälla.
Gick de ut i en storm?
Sjön kan bli mycket grov vid den här tiden på året.
Här har vi, vårt finaste hotell... Shakespeare Arms.
Vi är alla så stolta att ha er här.
Hertigen är helt utom sig.
- Hertigen? - Hunden.
- Sherlock Holmes och doktor...? - John Watson.
Om ni bara följer mig,
jag ser till att ert bagage bärs upp.
Håll dig nere, nu! Sitt, pojken, sitt!
Nu så, Dukie, du stannar här nere,
medan jag visar upp herrarna.
Han har fattat tycke för er.
Han tycker inte om alla, vet ni.
Hämta!
Vad han tycker om är sommaren,
med alla luffare!
King Lear Room... det finaste vi har
Ert är där uppe, doktorn.
Se upp med mattan... mössen har varit på den.
Vi kallar detta Hamlet Room,
och det har en underbar utsikt över sjön.
Om ni vill ursäkta mig, doktor...
Watson.
Jag ska bara gå och se om Mr. Holmes har det bra.
Går det bra att byta rum med mig?
Jag framförde en gång King Lear, och, uppriktigt sagt,
detta rum skulle återuppliva minnen av rutten frukt.
Alla rum är lika för mig.
Tack.
Vilken trist plats detta är.
Ursäkta, men ni är väl Sherlock Holmes?
Det beror på.
Ni har en släkting som nyligen sändes i fängelse?
Jag? Varför, nej.
Ja då. Jag är Sherlock Holmes.
Vi skulle alla se det som en ära om ni vill ta ett glas med oss.
Ett glas.
Jag sa just till min gode vän Dr. Watson här
vilken underbar by detta är.
Jag tar en dubbel whisky.
Bara för att skaka av sig kvällens kyla.
En dubbel whisky till Mr. Holmes, tack.
En skål... för en störste detektiven i hela världen.
Tack, mina herrar. Jag är rörd.
Jag kan gå i god för det.
Ni påminner mig om någon jag en gång stötte på
vid en underlig affär med Manchurian Mambo.
Kan jag få ett ord?
Jag tror det var Manchurian Mamba.
Mamba, mambo... vad är skillnaden?
Mycket liten, bara det att en är en dödligt giftig orm,
och den andra är en ganska festlig karibisk dans.
Det var en kväll som vilken annan, när någon knackade på dörren.
Jag öppnade den, och där stod dessa Manchurians
som gjorde en ganska festlig karibisk dans.
Manchurian Mambo...
Lugn, Watson.
Gå bara igenom det en gång till,
sen är du av med killen.
Viken underbar tanke.
Jag känner mig mycket bättre.
Ganska euforisk!
...när en orm högg mot mig,
Jag dansade ur vägen.
Och om det inte varit för mitt felfria fotarbete,
hade jag stått här som en död man i dag,
Vad sägs om ett glas till?
Jag måste upp tidigt i morgon, och jag behöver ha minna sinnen med mig.
Kanske bara ett till.
Holmes, käre Holmes.
Du är inte Baskervilles Hund, vet du.
Frisk luft... det är vad jag behöver.
Det var bättre.
Hjälp!
Hjälp mig!
Watson, vakna!
Hjälp!
Gode Gud!
Håll fast, jag kommer!
Håll fast, här är jag!
Fort!
Ge mig din hand.
- Är du där? - Ja, jag är här.
Bra gjort.
Dra, fort! Dra hårdare!
Släpp inte!
Bra gjort.
Mycket bra.
Åh, helvete!
Fasinerande... detta räcke verkar ha sågats av av någon.
Ta bort honom!
God morgon, mina herrar.
Detta är stugan Giles hyrde av ett företag i London.
Låt mig visa vägen.
Mr. Mayor, rör er inte!
Inte tills Mr. Holmes har fått chansen
att inspektera området efter bevis.
Gud, jag har tränat dig bra, Watson.
Följ nu nära efter mig.
- Vad letar jag efter? - Fotsteg.
Jaha ja.
- Har jag hittat några än? - Nej, inte ännu.
Låt mig veta när jag gör.
Hallå? Någon hemma?
Om Giles var på väg hit...
är det tydligt att han inte kom fram.
De har hittat Donald Ayers.
Vem?
Hemskt!
Tillbaka, pojkar. Lämna det åt mig.
Konstapeln, snälla.
Inte tills Mr. Holmes har fått chansen
att undersöka kroppen efter bevis.
Ja...
enligt min åsikt är han död.
Han är ett geni!
Tack.
Var så god. Två första klass biljetter till London.
Jaha, Mr. Holmes, några teorier?
Jo då. Det är tydligt att Giles och Ayers fångades i en storm
för långt från stranden för att simma in.
Och med den tunga väskan fastsatt vid handleden
och sjön är så djup...
Precis. Drog den stackarn ner till botten.
Kämpade frenetsikt,
fäktade desperat,
när det kalla, svarta vattnet förseglade han öde för evigt.
Tja, det har verkligen varit trevligt.
Tack så mycket.
Vi måste iväg. Trevligt att träffa er, Mr. Mayor.
Det samma, doktorn.
Nu... nu...
Vi vet som faktum att Giles var med på båten.
Nej, det gör vi inte.
Åh.
Jaha, vi vet som fakta att Giles anlände till Windermere.
Nej, det gjorde han inte.
Gjorde han inte? Jag trodde han gjorde det.
Vt vet verkligen att Giles
låg bakom stölden av tryck plåtarna.
Nej, det gjorde han inte.
Bra.
Försöker bara få saker rätt.
Säg mig något...
är det något vi vet för ett faktum?
Ja.
Vad?
Att utan tvekan
är det ett ont geni bakom allt detta.
Professor Moriarty?!
Åh, för Guds skull.
Du sa mig inte att mord galningen var inblandad i det här!
För jag visste att du skulle uppföra dig så här.
Bravo! Ännu en triumf för slutlednings resonemang.
Tycker du inte att du överreagerar?
Ursäkta.
Var inte jag den han försökte mörda i går kväll?
Bara en teknikalitet.
- Kanske för dig, kompis. - Tänk, man...
Vem var det som skulle sova i det rummet?
Det är sant... du skulle!
Moriarty vet att jag är den enda som kan matcha hans onda genius.
Är du säker på att han inte försöker döda mig?
Naturligtvis inte. Han vet att du är en idiot.
Tack gode Gud.
Stanna här. Lugn.
Still. Då är vi framme, fröken.
Tack.
Det var trevligt, fröken.
Fröken Leslie Giles?
Ja?
Dr. John Watson, till er tjänst.
Och detta är Mr. Sherlock Holmes.
Men vad vill ni mig?
Regeringen misstänker att er far har stulit
tryck plåtarna till fem punds sedlarna.
Vad?
Det tror också att han ligger på botten av Lake Windermere,
drunknad som en råtta.
Far...
- Hämta lite vatten, tack. - Naturligtvis.
Far...
Ledsen att ni blev skrämd, fröken Giles.
Tyvärr svimmade ni innan Holmes kunde lägga till
att han personligen tror att er far inte bara är oskyldig, utan lever.
Verkligen?
Holmes tror att er far har blivit kidnappad.
Kidnappad! Av vem?
Kidnappare.
Ni förstår, Miss Giles,
din far beskrevs för oss som fanatiskt prydlig...
ett faktum som bekräftas av hans fläckfria bostad.
Jag tog tillfället att titta runt,
och det är extremt prydligt.
Man måste därför fråga sig,
varför en sådan tvångsmässigt prydlig man skulle lämna en obäddad säng,
såvida han inte rycktes från sängen.
Åh, käre Gud.
Sen sändes en man som liknar er far till Windermere
där en fingerad drunkning iscensattes,
vilket tyvärr kostade en oskyldig seglare vid namn Ayers livet,
som dränktes.
- Mördad. - Varför?
Varför, frågar man sig.
För att...
Fyll i detaljerna.
För någon ville att vi skulle tro
att er far och tryck plåtarna
var förlorade på botten av sjön.
Även om Scotland Yard och den stackars, missledda token Lestrade
dåraktigt skulle tro att fallet var avslutat,
och lämna den sanna boven fri
att härja med Imperiets ekonomi.
Allt ganska... elementärt.
Släpp mig!
Ha mod!
Ni kommer inte undan så lätt!
Släpp ner mig!
Ni vet inte vad ni har att göra med!
Mitt namn är Sherlock Holmes!
Se upp!
Ledsen för detta, Miss Giles.
- Skynda! - Min jäkla sko!
- De är borta. - Jag vet. Jag jagade bort dem.
Ni modige, modige man.
Fara är mitt varumärke... men inte ert.
Det är inte säkert för er att sova ensam i natt...
obevakad.
Ja, vi insiterar att ni stannar hos oss.
- Men jag blir säkert en börda. - Tänk inte så, min kära.
Verkligen, Holmes kommer hur som helst jobba hela natten,
så ni kan ta hans rum.
Intressant... italiensk tillverkning.
Vad?
Skon... helt ny.
Ja, mycket intressant.
Tror du... Tror du att hon är redo att gå till sängs ännu?
Och om jag inte misstar mig,
kladdig med lera som främst hittas i närheten av Themsen.
Themsen, ja. Stackars flicka.
Stackars, vackra flicka.
Lite sömn skulle göra henne gott.
Jag kan se henne ligga där, hennes slutna ögon, andas lugnt.
Hennes bröst häver sig...
när hennes smidig, vuxna unga kropp...
smeker de svala, kristallklara lakanen...
Ja, Themsen är det.
Nära Southwark... intressant, eller hur?
Det minsta man kan säga.
Varför skulle vanliga skurkar vara klädda i importerade skor?
Inte begagnade, märk väl, utan helt nya.
- Vad var det? - Vad?
Om det inte är den ena saken...
Åh, förlåt.
Jag antar att jag fortfarande är ganska nervös.
Ni kan vila lugnt. Ingen kommer störa er i natt.
- Är det inte så? - Precis.
- God natt. - God natt.
Förlåt. Jag insåg inte att ni fortfarande sov.
Sover? Vem kan sova när det fortfarande finns arbete att utföra?
- Dr. Watson verkar ha gått ut. - Jaså?
Jag undrar var.
Vem vet?
Han har mycket lite tålamod med sitt detektiv arbete.
Blir ofta ganska tråkig.
Ert arbete måste vara svårt.
Man blir ganska... spänd.
Jag kan föreställa mig det.
Den svåraste saken...
är att hitta sätt att lindra denna spänning.
Så, ni spelar violin.
Bara i värsta fall.
Tja, jag vill verkligen inte plussa på den spänningen,
så jag tror det är bäst att jag klär mig färdigt.
Nej, snälla, jag försäkrar er...
En tillfällig paus är ganska uppfriskande.
Mitt sinne lever på mångfald.
Vad? Vad?
Hur många gånger har jag sagt att ni ska knacka?
Har ni ngen respekt för folks privatliv?
Precis! Ni har gått tillräckligt långt,
överskridit gränserna för anständighet.
Kom med, min kära. Ni är mycket säkrare med mig.
- Vi dricker te där nere. - Det var en bra idé.
Ni har besökare.
Sådant opassand uppförande, och mitt på dagen.
Detta är ett respektabelt presbyterianskt hus, försäkra jag er!
Lyssna inte. Kvinnan dricker en del.
Kom in, välkomna.
God morgon.
Jag har informerat Lord Smithwick om fynden i Windermere.
Även om fallet inte blev som vi hoppades,
insisterar Hennes Majestät på att belöna er för era ansträngningar.
Vem är jag att gå emot en drottnings önskningar?
Fantastisk, eller hur?
Jag är överväldigad.
Synd att ni var tvungen att åka hela vägen till Windermere
bara för att bekräfta mina teorier.
Tänk inte på det. Om jag inte hade åkt till Windermere,
hade jag inte kunnat bekräfta mina teorier...
nämligen, att din teori är helt fel.
- Vad är det? - Det här är rent nonsens.
Han vägrar inse att jag löste fallet innan han gjorde.
Giles är död, plåtarna förlorade, fallet avslutat.
Varken Giles eller plåtarna var någonsin i Windermere... fallet öppet.
- Verkligen? - Vad?
Jaha, mina herrar, jag ser att Holmes har tagit er in i sitt förtroende.
Sa han er också
att vi förväntar oss att avsluta detta fall inom tre dagar?
Jag låter dig fylla i detaljerna, Holmes.
Låt mig försäkra er, Lord Smithwick,
att kommande... fredag, kommer ni ha plåtarna.
Ni måste lyckas
innan nyheten om det läcker ut
och orsakar utbredd panik i hela Imperiet!
Lugn, sir.
Det är precis varför Imperiet nu mer än någonsin
behöver oss alla att vara lugna och samlade.
Ni har rätt, naturligtvis. Vi måste vara samlade.
- Samlade. - Och lugna.
Fredag? Är du helt galen?
De vet det inte. Du har gjort några fantastiska upptäckter nu på morgonen.
Ta på dig rocken. Vi har en droska som vänta.
- Vad för upptäckter? - En sak.
Kungliga Myntverket köper sitt papper från Camdens pappersbruk.
Du hittar på de här sakerna, eller hur?
De där männen var här angående min far, eller hur?
Åh, god morgon.
Finns det några nyheter, någonting alls?
Tråkigt nog, nej.
Men var lugn. I går kväll slog något Holmes,
och han insåg plötsligt hur dum han hade varit.
Jaså?
- Jag sa inte precis "dum." - Jo, det gjorde du
Och nu ska han iväg för att fortsätta sin utredning.
- Jag kan kanske följa med också - Åh. Nu...
Så fort han vet något kommer han att låta er veta.
- Tack. - Kusk.
Vad är det?
Ett svar på ett telegram jag sände sent i går kväll.
Du kanske ska släppa in mig i skämtet, gamle gosse.
Tids nog.
Kusk, stanna.
Ni hade helt rätt, doktorn!
Alla av ligger bara där och väntar på tullen.
Underbart! Precis som jag trodde!
Hoppa in, pojk!
Kusk, Southwark dockorna!
Tack, chefen.
Wiggins.
Här är de.
- Vi hittade dem i morse. - Underbart.
Alla dessa lådor fulla av importerade skor.
Och skeppet?
Kom denna morgon från Tyskland. Hon var två dagar försenad.
Utmärkt. Du har skött dig bra, pojk.
Vi tar över från här.
Föreställ dig det,
två, tre, kanske fyra av Moriartys kumpaner
väntar här i skydd av mörkret på skeppet.
Men det är försenat.
De väntar. De blir uttråkade.
Att vara män av någon moralisk fiber som helst,
de kan inte motstå att förse sig själva med nya skor.
Tror du de har dessa i brunt?
Jag hatar italienska skor.
Moriarty.
- Moriarty? - Utan tvekan.
- Den här. - Okej.
Vad är "tinte"?
Tyska för "bläck."
Han smugglar in det för att undvika Scotland Yards uppmärksamhet.
Fantastiskt.
Han har redan papperet han behöver.
Han fick det från Camden Pappersbruk...
brände ner stället för att dölja sin stöld.
John Clay fallet var iscensatt för att få mig på villospår.
Vad är tyska för "penna"?
Vad är det här?
Tusan!
Ni kan inte flytta omkring saker.
Det måste gå genom tullen.
Ledsen, professorn. Vi trodde hamnen var övergiven.
Ledsen, verkligen.
Jag har gjort mig allt besvär...
av hänsyn till diskretion.
Sen låter ni detta hända.
Jaha?
Har du din revolver med dig?
Ja, någonstans.
Kom igen.
Låt det inte ta hela dagen.
Här är den.
Jag ska låta dig få några kulor till den.
Försök att inte skjuta dig själv...
åtminstone innan jag ger signalen.
Moriarty.
Tusan..
Vad gör jag här?
Ingen sa mig att Moriarty var...
- Holmes! - Vad?
Kom igen!
Dö, Moriarty.
Idiot!
Kom igen!
De kan inte följa oss nerför kanalen.
Så förnedrande att bli satt på plats av dumbommar.
Vad gör du?
Tusan!
Se upp!
Ingen tur, inspektörn.
- Någonting? - Nej, sir.
Tidvattnet kan ha fört kroppen kilometer nedstöms.
Är det sant?
Jag är rädd för det.
Jag är så ledsen.
Han var en så bra man.
Jag kan inte fatta att han är borta.
Jag vet att det är svårt i tider som dessa,
men om det är till någon tröst, vi har fortfarande Mr Holmes.
Sa jag något fel?
Jag verkar ha överskattat mängden rep som behövdes.
En sak till som jag slarvat med.
Vad skulle Dr. Watson säga?
Han hade anmält sig frivilligt föra att sparka bort stolen under mig!
Det skulle han inte!
Han sa att detta skulle bli vårt sista fall tillsammans.
Ni kan inte ta på er skulden.
Ni kan fortfarande hämnas doktorns död
genom att ta Moriarty och rädda min far.
Åh, vilken bra idé.
Medan jag håller på, tar jag med Loch Ness Monstret.
Jag förstår inte!
Jag är ingen detektiv. Jag har aldrig löst något.
Dr. Watson gjorde det.
Ni är bara upprörd.
Jag kunde inte upptäcka häst skit om jag klev i det.
Snälla, Mr. Holmes!
Ledsen.
- En till? - Ja, tack.
Stopp.
Kanske inte.
Jag är rädd att min sorg... har överskridit mina resurser.
- Jag bjuder. - Tack, Henry.
Tack gode Gud!
Mrs. Hudson sa att vi kanske kunde hitta er här.
Vi vill erbjuda er våra kondoleanser.
Synd om Dr. Watson.
Jag litar på, trots allt,
att det inte kommer att ha någon betydelse för utgången av fallet.
Vad?
Ni svor att lösa fallet på fredag.
Jaha, ni förstår,
faktumet är att frågan är, förstår ni, Lord Smithwick,
är... Dr. Watson...
Jag tror att vad Mr. Holmes försöker säga
är att det var Dr. Watson som först svor, och...
med all respekt,
jag tror inte att han helt förstod komplexiteten i fallet.
Som jag försökte påpeka för ers Lordship,
Hennes Majestät borde lita på råden
av utbildade kriminologer som jag själv.
Även om det var väl menat var den gode doktorn...
ingen detektiv.
Som jag skulle säga, Lord Smithwick,
Dr Watson var avgjort exakt
i sin uppskattning om avslutningen av detta fall.
Frukta inte...
ni ska ha era plåtar i era händer på fredag.
Vad?
Fallet är öppet!
Dr. Watson sa alltid,
börjar med att lista allt man vet.
Så låt oss börja.
Nummer ett.
Moriarty.
Är han inte underbar?
Han ligger bakom allt, det är en sak vi vet.
Mycket bra. Framskrider bra.
Nästa sak vi vet.. nummer två.
Det här kan ta ett tag. Jag hämtar lite te.
Vad?
Okej...
låt oss gå tillbaka till nummer ett.
Ledtråd är kanske i Moriartys namn.
Smarta personer gör ofta så.
Sämja...
sällsynthet...
Jag har det!
Hans riktiga namn är Arty Morty!
Vad i helvete pratar jag om?
Jag hittade en fem punds sedel flytande i floden.
Lyckliga du.
Men den är bara tryckt till hälften!
Jag antar att den bara är värd två pund då.
Alla vet att en normal fem punds sedel
har ett seienummer som innehåller fem siffror.
- Sex siffror. - Sex siffror.
Den här har bara tre.
- Två-tre-fyra. - Vad betyder det?
Hennes far är tryckare, eller hur?
Han försöker kanske säga oss var han är.
Vad kan detta nummer betyda?
Kan vara en mätning... en address!
- En summa! - Ett sidnummer!
Hade din far en favorit bok?
Det hade han!
- Biblen. - Ja.
Jag har en Biblel. Den ligger vid sängen.
Är det något på sidan 234?
Sidnummer varierar från Biblel till Biblel,
men kapitel och verser är samma i alla Biblar.
Hade din far en favorit bok i Biblen?
Ja, det hade han.
Psalmboken.
Psalm 23, vers fyra.
"Om jag ock vandrar genom dalen...
i dödens skugga."
Betyder det något?
Det betyder... Orpheum Theatern.
Vad pratar ni om?
Förlåt, men jag förstår inte.
Dödens skugga.
Det gripande dramat var det sista som framfördes på Orpheum.
Den stängde efter bara en kväll, men inte utan att ha inhämtat en del beröm.
Harris, på Daily Telegram sa, "I en annars dyster kväll,
Reginald Kincaid tillhandahöll vissa välkomna skratt."
Skratt? Ni sa att det var ett gripande drama.
Det är oviktigt nu, eller hur?
Är ni säker på att ni vet vad ni gör?
- Droska! - Åh, kära nån.
Fleet River rinner under den delen av staden.
Orpheum Theater står precis ovanpå den.
Ni kan vara något på spåret.
Det finns tunnlar och bergrum överallt under där.
- Ett ögonblick! - Vi har inte ett ögonblick!
Wiggins, hämta Scotland Yard.
Låt mig, Mr. Holmes.
Jag är säker på att de kommer att vara mycket mer benägna att lyssna på mig.
Bra idé. Wiggins, där bak.
Orpheum Theater. Vi har ingen tid att förlora!
Jag tyckte bättre om er när ni var en fegis.
Scendörren är där bak. Fortsätt.
- Ni fortsätter. - Wiggins, fortsätt.
Då var vi framme, mina herrar
Här har du, min gode man. Du kan behålla växeln.
En femma? Gud välsigne er, chefen!
Tänk inte på det. Jag trycker mina egna.
"Trycker mina egna"... den var bra.
Vi har inte råd att slösa med dem.
Vi ska flytta ut pråmen vid högvatten.
Jag kommer sakna stället... på något sätt.
Gå runt till framsidan.
När polisen kommer hit, säg dem vad som hände.
Ska ske.
Och...
det bästa av brittisk lycka till er båda. Ni kommer behöva det.
Och rör dig inte tills de kommer hit!
Vi ska upp.
- Håll er i det. - Sakta.
Var är vi?
Sparka inte på...
..hinken
Släpp.
Menar ni allvar?
Gör ni dessa saker på flit?
Lyssna.
Det var ingenting, professorn. Troligen råttor.
Åh, ja... råttor.
Jag tror...
Jag tror det hörs högre här borta.
Det kan...
Jag är så hemskt ledsen.
Tvärt om,
jag tycker vi gör stora framsteg.
Det finns ett hål i väggen.
Jag stannar inte här.
Tusan.
Jaha, jaha.
Bläcket är inte torrt ännu.
Det finns mer lin papper här borta.
Överlämna.
Ni har gjort ett fantastiskt arbete, Mr. Giles.
Drottningen själv kan knappast märka skillnaden.
Men...
men en verkar bara ha tryckts till hälften.
Den hittades vid flodens strand.
Jag har en katt
jag är mycket fäst vid den.
En defekt.
Måste ha halkat iväg.
Och tidvattnet förde ut den.
Tidvattnet, det är allt.
Ska vi ta en titt på denna som är defekt.
Ska vi?
Två-tre-fyra...
Åh, ja. Smart.
Hur många av dessa defekta har av misstag halkat iväg?
Tja, jag...
Har ingen betydelse.
Skam att den enda person i stånd att härleda en ledtråd
för tillfället ligger på botten av Themsen.
Vad gör ni här?
Jag sa till er att hålla ett öga på idioten!
- Han kan ha snubblat över något. - Han har det.
De vet allt om detta ställe.
Tut för dig att de sände mig för att hämta Scotland Yard.
- Då så, inget Scotland Yard. Bra. - Vad nu då, professorn?
Ingen anledning till panik.
Jag behöver en bra plan.
Anfall!
Anfall med vad?
Det duger inte.
Börja packa!
Trots den senaste dårskapen,
har du gjort ett bra arbete.
Din belöning blir en snabb och relativt smärtfri avresa.
Inte så snabbt, Moriarty.
Jag har väntat i timmar på att du skulle komma.
- Tack gode Gud, ni är här! - Snälla, min kära.
Genialt planterat, en spion bland oss.
Den isensatta attacken på Giles var ganska realistisk.
Men, ett telegram till Frankrike avslöjade ett ganska unik faktum
om den riktiga fröken Giles...
något av en skam för Giles familjen, skulle jag tro.
Ni vill kanske träffa den riktiga Lesley Giles.
Lesley!
Okej, tillbaka till första planen...
anfall.
Synd att ni inte kan dela min största triumf...
att tvinga ett Imperium på knä.
Men ni kommer att tillåtas att se dessa två dö...
innan ni gör.
Jaha ja!
Ingen rör sig.
Annars kommer det att bli en improviserad rostning.
Har det slagit er, Mr. Holmes,
att om ni sätter eld på pengarna,
brinner ni till döds själv?
Naturligtvis har jag det.
Släck elden!
Stå inte bara där!
Se upp!
- Jag trodde du var död. - Du kan ännu få rätt.
Jag är inte färdig med er ännu!
- Lägg lite sand på den! - Hämta mera hinkar!
- Få in lite vatten hit! - Ta bort lådorna!
Lämna detta åt mig.
Så ja, min kära.
Vi är i ett elddon!
Vad var det?
Era fegisar!
- Professorn, gasledningen! - Vad?
De kan sprängas av hettan!
Håll dem nera. Jag hämtar plåtarna.
Det är över nu, min sötnos.
Du är besviken, eller hur?
Helvete!
Briljant!
Varför dödade du honom inte när du hade chansen?
Gå upp, skynda på!
- Sätt fart! - Kom igen, George!
- Vi sticker härifrån! - Dörren där bak!
Det är säkert, professorn.
Kom igen.
Detta är en flykt, inte en lätt match.
Åh, snälla... vänta inte på mig, va?
Ha förbarmande!
Åh, min kära...
det måste ha gjort ont!
Hallå?
Då så...
Där är han!
- Du håller dem borta. - Precis som jag sa er.
Åh, mitt huvud.
Det är lugnt, min kära. Det finns fortfarande här.
- Ledsen, Mrs. Hudson. - Watson, det brinner här nere.
Det blev nödvändigt för mig att iscensätta min död
så jag kunde arbeta ostört under några dagar.
Och jag måste säga, du orsakade ganska mycket sorg.
Bry er inte om henne... hon är en bedragare.
Är hon inte Leslie Giles? Vem är det då?
Jag är.
Där har ni det.
Mina damer och herrar...
ni verkar blockera min utgång.
Var snälla och stig åt sidan.
Ta bort personerna från scenen.
De är låsta.
Vantligtvis bryr jag mig inte om dumbommar och gycklare.
Gycklare, va?
- Han blir dödad! - Jag tvivlar på det.
Han är i sitt element nu.
Jag varnar er... jag har dödat så många som sex män i veckan.
Åtta, om man räknar med matineer.
"Det briljanta fäktkonsten hos Reginald Kincaid...
...var nästan värt priset för inträdet"
raserade kritiken hos...
Cotswold Press.
Då så, tryck era axlar mot den, mannar.
Se till att få ner den. Resten av er till baksidan.
Han är faktiskt riktigt bra.
- Följ mig. - Följ honom, gossar!
Försöker du vara rolig, va?
Stilla! Ingen rör sig!
Myndigheterna är här!
Stanna där ni är, allesamman.
Ner!
Då så.
Jag har dödat tidigare,
och jag kan försäkra er att jag har absolut inga betänkligheter
att göra det igen.
Ni har inte med en amatör att göra, vet ni.
Bra spelat.
Än en gång i bräschen, kära vänner.
Ni lever!
Häpnadsväckande observation, kommissarien... vi måste diskutera det.
Bra gjort!
Tillbaka!
Jag är på väg att få världens största brottsling inför rätta,
och inget ska stoppa mig!
Har du glömt gasledningen?
Mera tryck! Kom igen, gossar!
Mera vatten! Kom igen!
Gratulerar!
Hennes Majestät vill erbjuda er sin uppriktiga uppskattning
för ett bra utfört jobb.
Och ni också, Dr. Watson.
Mr Giles säger att ni både dechiffrerat ledtråden.
Jag tvivlade på om någon skulle förstå den.
En barnlek.
- 23:e psalmen. - Dödens skugga.
Elementärt.
Nej, nej, nej... Jag hänvisade till serie numret... 234.
Adressen till teatern... 234 Beacon Street.
Fantastiskt!
Oroa dig inte, jag ordnar det i historien.
Gripandena gjordes, och resten av historien vet du.
Menar inte att skryta, förstår ni.
Snyggt arbete här. Men som jag berättade för fröken Giles,
hade det inte varit för att Scotland Yard kom i tid,
tvivlar jag på att det slutat så bra.
Naturligtvis inser jag att du aldrig skulle erkänna en sådan sak.
Tvärtom.
I själva verket har Holmes sagt hur oumbärlig du var.
- Var han? - Faktum är,
det är till Lestrade, och endast till Lestrade,
som ni är skyldig er djupaste tacksamhet.
Verkligen?
Miss Giles står på scenen, vet ni, i Paris.
En revy som heter Les Femmmes Faux.
En skådespelerska... vilken överraskning.
Det finns mer överraskingar som kommer.
God morgon!
Ursäkta, sir. Är det sant att Moriarty är död?
Anta aldrig, mina herrar, anta aldrig.
Hur visste ni var Moriarty gömde sig?
Det var en elementär slutledning baserat på ledtrådar till hands.
Men hur kommer det sig att inte Scotland Yard...
Kanske...
Scotland Yard hade kanske inte den ovärderlig hjälpen,
den skarpa insikten
och det extraordinära tålamodet...
hos Dr. John Watson.
Min vän.
Lyssna, lyssna!
Nu, mina damer och herrar,,
har jag ett tillkännagivande av viss betydelse.
Med det säkra återförandet av plåtarna till Myntverket,
måste jag informera er
att detta var mitt sista fall.
Sherlock Holmes drar sig tillbaka.
Verkligen inte, sir. Det kan inte vara så!
Är det möjligt?
Naturligtvis är det inte möjligt. Mr. Holmes skojar bara med er.
Eller hur?
Sherlock Holmes drar sig tillbaka,
när det är mord och förödelse vid varje sväng?
Flera äventyr har redan börjat ta form
som inte kan lösas av någon annan. Eller hur?
Du har helt rätt.
Och så, utan vidare besvär,
förklarar jag härmed detta fall...
avslutat.
Undertexter: Göran Andersson